I oktober 1994 forsvandt tre filmskoleelever, -
- mens de optog en dokumentarfilm i skoven ved Burkittsville.
Et år senere fandt man deres film.
Vi optager nu. Det her er mit hjem...
Det er lidt uskarpt. Lad mig ordne det.
- Så kører vi. - Her bor jeg.
Men jeg forlader de rare omgivelser for at udforske Blair-heksen.
Lidt nyttig lekture. "Sådan overlever du i skoven".
Den her er også vigtig. Den handler om det, der skete ved Coffin Rock.
- Den ser gammel ud. - Ældgammel. Her er min notesbog.
Du er præcis, hva'?
- Hvordan har du det? - Jeg er træt.
- Jeg har kameraet. - Fint. Det er jo vigtigt.
- Det er det, vi skal filme med. - Jeg måtte snige det ud.
Kom ind med dig.
Jeg kan se dig.
Vi braser ind i alting. Lad os ikke smadre kameraerne.
- Hvor er Mikey? - Vi skal hente ham.
Vi skulle hente ham kl. 8.30. Så vi er lidt sent på den.
Du må være Mike.
Stop.
Må vi ikke hilse på din mor?
Vi ses, mor.
- Davs med dig, Mike. - Jeg glæder mig til det her.
Tak, fordi du skaffede udstyret.
Vi har batterier nok til at forsyne et lille land med strøm.
- Vi har rismix, frugtjuice... - Og rosin/havreguf.
Og skumfiduser.
Hvor er de bløde. Rigtig bløde...
Hov, ud af vognen med dig.
Tror du på spøgelser?
Har du hørt om Blair-heksen?
Det lyder bekendt. Min søster gik på Blair High School.
Skoven kan være ret uhyggelig.
Men jeg synes, vi skal undgå at gøre det for plat.
Det skal være en nøgtern film. Legenden er uhyggelig nok i sig selv.
Skal vi lige have det rituelle første klaptræ?
Her udfyldes klaptræet til vores allerførste optagelse.
Skal vi skære os i fingrene og bløde ud over det?
- Det må vente. - Kys klaptræet.
- Det første klaptræ. - Med min læbestift på.
Kys klaptræet.
Han slikkede på det. Du må ikke æde det.
Vi er i Burkittsville, det tidligere Blair.
Det er en lille by i Maryland.
Den minder om så mange andre småbyer.
Tyve familier slog sig ned her for 200 år siden.
Mange af dem hviler her... eller nede i byen.
Der er usædvanlig mange børnegrave.
De fleste døde i 1940'erne.
Men ingen i byen synes at huske, at der skete noget usædvanligt.
Men legenden fortæller noget andet. Og beviserne ser vi her omkring os.
Mejslet i sten.
Vi har kirkegårdsscenen i kassen. Åbningsscenen er hjemme.
Vi er i gang med en dokumentarfilm om Blair-heksen.
- Har De hørt om heksen? - Ja, det er en ældgammel historie.
Så vidt jeg husker, var mr. Parr eneboer.
Han havde boet oppe i bjergene i mange, mange år.
- Har du hørt om Blair-heksen? - Ja, mange gange.
- Hvornår hørte du først om hende? - Jeg hørte historier fra naboer.
Jeg så også et program på Discovery om hende.
Noget om Marylands spøgelser.
Min bedstemor fortalte om hende for at skræmme os tidligt i seng.
De sagde, at hvis man sad sent oppe, så kom Blair-heksen og tog én.
Jeg tror, det var i vinteren 1940...
at nogle børn forsvandt.
Ingen anede, hvor de var blevet af.
Det uhyggeligste...
- Det er vist et dårligt varsel. - Det uhyggeligste, jeg hørte, var...
om to fyre, der var på jagt. De slog lejr nær hendes gamle hytte.
Og så forsvandt de bare.
Jeg fortæller bare historier, Ingrid. Det passer jo slet ikke.
En dag kom Parr ned på markedet. "Så er jeg færdig," sagde han.
- Hvad mente han med det? - Det vidste folk ikke.
Men politiet tog op til hans hytte.
Og da de ransagede huset, fandt de ligene af syv børn fra byen.
Han førte børnene ned i kælderen parvis.
Den ene skulle stå i en krog, mens han myrdede den anden.
Bagefter dræbte han så den anden.
De bragte ligene ud af skoven, et ad gangen.
Det var forfærdeligt. Det tog hårdt på hele byen.
Han sagde, at han ikke kunne klare deres blikke.
Det var derfor, de skulle stirre ind i krogen.
Jeg har troet på hekse og spøgelser hele mit liv.
- Tror du, at de findes her? - Bestemt.
- Tror De på hekseri? - Nej, slet ikke.
- Er De troende? - Ja.
Det er uhyggeligt. Jeg tror, at der er noget om hende.
- Tror du, at hun stadig er deroppe? - Jeg tager ikke derop.
Det tør jeg ikke.
- Man siger, at skoven er hjemsøgt. - Hvad siger folk?
Der er ikke mange, der siger det...
Men der var en gammel kone, en vis Mary Brown. Hun var lidt skør.
- Hvad mente folk om hende? - At hun var skør.
Der er flaget. Det er Marys hus.
Jeg får hende herud, så kan I se, hvor lyset er bedst.
Det her er Marys havelåge.
Gad vide, hvordan man åbner den?
Du har rent faktisk truffet Blair-heksen engang, ikke?
Jo... Det er en uhyggelig historie.
Vi var fattige, så far og jeg fiskede i Tappy's Creek.
Det er i Burkittsville.
Jeg lå i de visne blade og kiggede op på himlen.
Pludselig føltes det, som om der var nogen i nærheden.
Uhyggeligt.
Det var en kvinde...
men hun havde hår over det hele, på sine arme og hænder.
Helt sort hår.
Ligesom på en hest. Som pelsen på en hest.
Hun havde et sjal omkring sig.
Skræmte eller truede hun dig?
Hun sagde ikke noget. Hun stirrede bare.
- Så tog hun sjalet til side. - Hvad havde hun under det?
- Hun havde hår som på en hest. - Så hun var behåret over det hele?
Ja, på benene... Man kunne se, at det var en kvinde.
Ansigtet så besynderligt ud.
- Godt, hun ikke er i filmbranchen. - Det tror hun, at hun er.
Hun siger også, at hun er ballerina og skriver en bog om USA's historie.
Hun sagde også, at hun var forsker.
Jeg fejlbedømte afstanden.
- Brugte du meter? Vi er ikke i Europa. - Nej, men kameraet regner i meter.
Der er da også vores mål på.
Nej, der er kun meter. Se selv.
- Det er da et amerikansk kamera. - Det der er meter.
- Hvad med de brune tal? - Det er fod.
- Så der er fod på. - Ja, men de hvide tal ses tydeligere.
- Har du ikke brugt kameraet før? - Kun en gang.
Hvordan er dagen gået?
- Jeg har lært en del. - Af Mary Brown?
- Jeg lærte en del... - Om 16 mm?
Af at lave dokumentarfilm.
Det gik skidegodt.
Alle tiders dag.
Vi tjekker lige grejet. Og jeg skal ringe til min mor.
- Jeg har chips og øl. - Så har du dit på det tørre.
Lad lige filmen køre lidt.
Jeg vil bare høre, om filmen er lagt rigtigt i.
Fint.
Det er nok, tak.
Vi har en lang dag foran os i morgen.
I dag var ren afslapning, men i morgen skal vi vandre meget.
- Vi varmer op til det. - Karl Smart!
- Lad mig få et glas. - Det går ikke. Du er instruktør.
Jeg trænger til en slurk. Har vi noget tjald?
Sådan.
Drik.
Jeg hader whisky.
- Her er min ven Josh. - Davs. Jeg har hovedpine.
- Jeg er ikke parat til det der. - Jeg ved, du ikke bryder dig om det.
Velkommen til anden dag.
Stien skulle ligge her et sted. Den skulle være let at finde.
- Ved I noget om Blair-heksen? - Ja. Jeg tror ikke på den myte.
- Myten? - Andet er det ikke.
- Hvad sagde du? - I dumme unger bliver aldrig klogere.
Bliver aldrig klogere? Hvorfor siger du det?
Må vi filme dig til vores dokumentarfilm?
- Jeg bryder mig ikke om det... - Sig ja eller nej.
Det er i orden.
Der var en pige i forrige århundrede. Hun hed vist Robin Weaver.
- Man siger, hun forsvandt i skoven. - Det står helt fast.
Så siger vi det. Hun for vild. Tre dage senere...
Tre dage senere dukkede hun op hjemme på sin bedstemors veranda.
Alle var forbløffede. Hun ævlede om...
Hun ævlede om en gammel kvinde, hvis fødder ikke rørte jorden.
Deroppe ved træet...
Der så jeg en hvid tåge, som jeg ikke aner hvad var.
- Steg tågen op fra træerne? - Den steg op af vandet.
- Så forsvandt den op i træerne. - Fis med dig.
- Jeg havde ikke drukket den dag. - Vel havde du så.
Hvad har det med Coffin Rock at gøre?
- Det knytter sig alt sammen til den. - Hvordan?
Alle ved, at området har været hjemsøgt af den gamle kone i årevis.
Fis!
Sikke en skov.
- Er du spændt? - Jeps.
Bare han ikke fyrer al filmen af.
Jeg kunne hjælpe, men jeg filmer.
Så er vi klar.
- Skal vi op til skuret? - Ja.
Min rygsæk er dødtung.
Vi er på vej til Coffin Rock. Jeg har styr på, hvor vi er.
- Kast videokameraet over. - Jeg filmer hende på vej over.
Et styk snavset mås.
Flot spring.
Der har vi det. Coffin Rock...
"Der mødte dem et afskyeligt syn ved den klippe, -
- som kaldes Coffin Rock."
"Oven på klippen fandt de de fem mishandlede mænd."
"De var bundet sammen i en lang kæde."
"Blodet vidnede om, at de havde været i live, da det skete."
"Deres indvolde var flået ud."
"Utydelige bogstaver sås på deres blege ansigter."
"De var skåret ind i huden." "De rystede mænd hentede sheriffen."
"De tegnede ikke bogstaverne af og fjernede ikke ligene fra klippen."
"Da de vendte tilbage, så de gribbe, men ligene var blevet fjernet."
"Der hang endnu en stank af død. Ligene var fjernet på få timer."
Det skete her ved Coffin Rock.
Vi har travlt med at nå lejren. Klokken er allerede 16.52.
Det bliver snart mørkt.
Jeg kan altid bruge sekvensen uden mig selv i billedet.
Jeg har jo lydsiden optaget. Det kan nok redigeres sammen.
Det er begyndt at regne.
- Har du lejet det her? - Ja. Jeg har ikke et tremandstelt.
Jeg er ikke vant til at rejse rundt med to fyre.
Det styrter ned. Vi kan end ikke tænde bål.
Vis folk, hvad kæppen er til.
Vores egen lænekæp.
Hvis I får nok af min røvstank...
Jeg må ikke ryge herinde, men han kan bare prutte løs.
Mike har ikke fået pruttetilladelse.
Hørte du lyde i nat? Jeg sover altid som en sten.
Der kom to lyde fra et område derovre.
Den ene kunne være en ugle, men den anden var en kaglelyd.
Det var helt klart kaglen.
Så havde jeg skidt i bukserne.
- Hvor begyndte vi i går? - Uden for kortet.
Jeg vidste, hvor vi skulle hen, selv om der herskede lidt forvirring.
- Jeg vidste, hvor vi skulle hen. - Er det ikke en gang ævl?
- Nej... - Er det ikke en gang ævl?
- Du for jo vild. - Kun et kort øjeblik.
- Far nu ikke vild i dag. - Jeg ved, hvor vi er.
- Er du tilfreds med filmen? - Ja.
- Lille Mikey har klaret det fint. - Lille Mikey?
Han er fuld af gåpåmod.
- Tror du, at Blair-heksen eksisterer? - Jeg ved ikke...
- Gid du snart fandt den sti. - Stien er oppe på bakken.
Der er en sti.
Vi er vilde med genveje, ikke?
Jævne genveje, ikke bjerggenveje.
Mike har blottet brystet i dag.
Det er svært at se på filmen, men han har meget pletvis hårvækst.
- Det er bart, håret, bart, håret... - Så skulle du se min røv.
Det ligner Uruguay lige der.
- Og så ligger Paraguay her. - Jeg kan se Bolivia.
Hvad har dræbt den døde mus? Er det hekseri?
Hvad med Gud?
Hov, er det Blair-heksen?
Det er vist Heather, der pisser.
- Hold nu op. Jeg skal sådan tisse. - Så gør det dog.
Vi er tæt på kirkegårdsstien... Hvabehar?
- Hvem siger det? - Det siger jeg.
Vi skulle være der om halvanden times tid.
- Er I friske på det? - Hva'?
- Halvanden time. - Bare du ved, hvor vi er.
Josh synes, vi skal konsultere kortet, selv om jeg ved, hvor vi er.
- Hvis du ved, hvor vi er, hvorfor... - Vi er faret vild.
- Noget af turen er uden for stierne. - Fordi du tror, der er en kirkegård.
- Indrøm nu, at vi er faret vild. - Det er vi jo ikke.
- Det siger du hele tiden. - Vi er da heller ikke faret vild.
- Jeg ved, hvor vi er på vej hen. - Hør nu her, hvad du har sagt.
Først var det tre kilometer væk. Så var det tre-fire timers vandring.
- Har du ikke sagt ja til at deltage? - Jo, i et udendørsprojekt.
- Jeg har ikke sagt, at det var let. - Rolig nu.
I er nogle kværulanter begge to. Lad os nu bare se på kortet.
Jeg kan finde det. Vi var her. Og vi skal i den retning.
- Hvor tror du, vi er på vej hen? - Skal jeg være ærlig?
Det er...
- Jeg fatter ikke en skid af det. - Netop.
Så jeg stoler på, at du ved, hvor det er.
Godt.
Men jeg har ikke stor tillid til dig.
Og jeg...
- Hvad? - Lad være med at optage det her.
- Vi laver en dokumentarfilm. - Ikke om hvordan vi for vild.
Nu har jeg jo kameraet. En dag vil vi le ad det her, tro mig.
Små skridt.
- Lad være med at se ned. Og dog... - Kravler du over?
Tænk på, hvor fedt det bliver at finde kirkegården.
Tænk på glæden ved at være med i en rigtig god film.
Nå, jeg skal nok holde kæft. Hvad skal jeg nu gøre?
Du kan ikke komme over uden at lægge dig på alle fire.
- Niksen. - Det går ikke ellers.
- Hvordan får vi så optageren over? - Her er møgglat.
Hvordan får vi optageren over?
- Lad mig lige få rygsækken af. - Jeg går bare frem og tilbage.
Går du frem og tilbage efter det? Så lad os bare sige det.
- Hvad har du tabt? - Ikke noget.
Træet knækkede bare.
Nu er vi meget tæt på.
Er I spændt?
Hvad er det?
Hvad er det? Drenge ..?
Kan I huske det, Mary Brown sagde?
Hun fortalte noget fra Bibelen. Jeg hørte ikke efter.
Det var noget med en dynge sten.
- Hun vrøvlede om nogle sten. - Hvad var det med de sten?
Kan I huske det?
- At leve livet... - Det ligner en indiansk gravplads.
Lad mig lige tælle. Tre...
Fire...
Fem...
Seks...
Syv.
I gamle dage blev hekse stegt ligesom min pølse her.
Flammerne svitser dig, Josh.
Lad mig fortælle om en færd på havet derude
den begyndte på en øde ø og på en lille skude.
Det her skib har en god kaptajn, og ikke en øldrikkende bums.
- Han var ikke en øldrikkende bums. - De havde jo ikke øl på øen.
Ellers havde de holdt fede orgier.
Du minder lidt om kaptajnen, og Mike minder om Gilligan.
Det var ment som en kompliment.
- Gilligan var en sjov fyr. - Men kaptajnen var fed.
- Lad os sige en tynd kaptajn. - Hold op med at sige kaptajn, tåber.
Det hedder Skipper.
Færdig med kaptajner.
Vi er tilbage ved stenene. Ved den der kirkegård.
Jeg skal ikke med på billedet.
Underligt.
- Du væltede den ikke, vel? - Nej, jeg gjorde ej.
Det var ikke godt. Lad mig lige ordne det.
Man skal passe på.
Hvad mener I?
- Det er det samme. Bare mørkere. - Enig.
Pak sammen.
Halløj?
- Vi sover. - Vil du have det?
Læg det ved teltåbningen.
Hør.
Halløj?
Det er over det hele. Uhyggeligt.
- Kommer du ikke herned, Michael? - Niksen.
- Hvorfor ikke? Fordi du er bange. - Fordi jeg ikke kan høre noget.
Du er bange. Du hørte det jo også. Kom nu ud.
- Det høvler ned. - Ja, det regner meget.
Gudskelov, at min mor gav mig regntøj i fødselsdagsgave.
Hvad tror du, at det var, det der i aftes?
Personligt tror jeg, at det var nogen, der tog pis på os.
- Ingen ved jo, at vi er herude. - Har du set "Udflugt med døden"?
Jeg ved ikke, hvor det kom fra. Jeg ville bare...
- Du skræmte livet af mig. - Jeg vågnede med et sæt.
Jeg tænkte bare, at jeg måtte have det på bånd og film.
Hvis der var noget at se, så skulle det med på filmen.
Det lød, som om en masse folk løb rundt her.
Men hvem skulle genere os her? Vi er dybt inde i skoven.
Hvis folk tager helt herud for at genere os, er de ikke rigtig kloge.
- Hvem siger, det var folk? - Jeg holder mig bare langt fra det.
Hold da kæft...
Det har været en lang dag. En meget våd og lang dag.
Ingen taler med mig i øjeblikket.
Jeg mindes ikke at have været her.
- Hva'? - Jeg mindes ikke at have været her.
Vi går en anden vej tilbage, fordi vi kom lidt på afveje.
Der er højst to timer tilbage.
Hvis vejen, vi fulgte, var en genvej, hvorfor går vi så en anden vej nu?
Vi skal rundt om...
Den vej førte ud til kirkegården. Den her fører direkte tilbage.
- Er du sikker? - Ja.
- Ved du, hvor vi er? - Ja. Fortsæt bare.
Vi tjekker kortet om fem minutter.
Vi har lige tjekket kortet. Det ser ud til, vi er på rette vej.
- Det har jeg ikke sagt. - Kom nu. Lad os fortsætte.
Lad os nu bare følge kompasset. Vi skal den vej. Lige ud.
- Vi er langt ude i skoven nu. - Det har vi jo været i to dage.
- Bilen er parkeret midt ude i skoven. - Det her er ikke rigtigt.
Fortsæt nu bare.
Vi må hellere slå lejr.
- Fordi du ikke aner, hvor vi er? - Nej, fordi det snart bliver mørkt.
- Jeg siger ikke, at... - Vi slår ikke lejr her!
- Sluk kameraet og få os hjem. - Sluk kameraet og stik mig kortet.
- Sluk kameraet og få os hjem. - Nej, jeg vil optage det her.
- Kom med kortet. - Lige et øjeblik.
- For helvede da! - Lad os nu holde hovedet koldt.
- Pis med dig! - Rolig, Mike.
- Slap af. - Hold kæft med dit "slap af".
- Lad os sætte os og tjekke kortet. - Ja, lad os gøre det.
- Er du tilfreds? - Nej, slet ikke.
Bilen er ikke langt væk.
- Er du helt sikker? - Ja.
- Vi skal nok få afleveret optageren. - Det skal vi!
Vi skal nok aflevere den tilbage i god tid.
Og jeg skal aflevere kameraet. Jeg skal være på arbejde kl. 9.
Lad os få sovet. Nu slår vi fandeme lejr.
Jeg optager det uden for teltet.
Det er de samme lyde som i går.
Hvor er mine støvler? Her er iskoldt.
Halløj?
Pokkers. Det er iskoldt.
- Jeg kan høre det. - Jeg kan ikke høre en skid.
Hørte du det?
Halløj?
Satans...
Det er nok en hjort.
Det kunne det godt være, men jeg tror det nu ikke.
Det lyder som det i nat. Det kommer fra alle sider.
Det må være en hjort. Det var ikke som i nat.
Lyt. Lad os optage lyden. Stille.
Hvad fanden er det?
Det bliver ikke skræmt af dine råb.
- Det lyder som fodtrin. - Ja, det er et menneske.
Jeg kan ikke se noget på video. Men jeg bliver her.
- Ja, det kan du bande på, du gør. - Ja, ja.
Hvad hulen er klokken? Er det snart morgen?
- Lad mig se... - Bare den er fem eller sådan noget.
- Den er tre. - Satans!
Det er totalt langt ude.
Vi skulle have været hjemme nu.
Det her har ikke en skid med vores projekt at gøre.
Vi vågnede for få sekunder siden.
Og nu står de små stendynger uden for vores telt.
Der er tre af dem.
- Er du sikker på, at de ikke var her? - Ja, hundrede procent.
Hvordan skulle vi ved et tilfælde have slået lejr midt imellem dem?
- Synes I ikke, at det er underligt? - Jo, det er skidemærkeligt.
Men nu vil jeg altså bare ud til bilen.
- Uanset hvad det er... - Vi skal nok finde tilbage til bilen.
Vi er ikke velkomne her, så lad os se at komme væk.
- Vi skal også aflevere optageren. - Ja, det er jo det, jeg siger.
- Lad os komme af sted. Vi er skredet. - Lad os nu gå.
Tænk, at vi skrider nu, hvor der begynder at ske noget.
- Læg kameraet væk og pak. - Rolig nu.
Jeg er fandeme ikke bange. Jeg er bare træt og sulten.
Jeg er færdig.
- Har du taget det? - Nej, jeg har ikke taget kortet.
Det er ikke mig, der laver numre. Det er kun dig, der gør det.
- Jeg har det ikke. Jeg mener det. - Er det alvor?
Jeg mener det. Jeg har ikke kortet.
- Det er altså ikke godt. - Det ved jeg.
Det er det mest uansvarlige, du kunne gøre.
Det ved jeg godt.
Har du det virkelig ikke?
- En af jer må have kortet. - Nej, du fik det tilbage i går.
- Du har hele tiden haft kortet. - En af jer må have taget det.
- Jeg roder ikke i dine bukselommer. - Det ligger ikke i min lomme.
Hvorfor skulle jeg hugge kortet? Jeg vil bare hjem.
Det vil jeg også.
Nej, du vil blive her og filme sten og alt muligt lort.
- Hvor skal vi hen? - Den vej.
Vi er langt ude i skoven. Vi kan gå i alle retninger.
Vi er gået i den retning en hel dag. Lad os nu fortsætte den vej.
Jeg gav dig kortet tilbage, Heather. Jeg har givet dig kortet tilbage.
Hvad hjælper det at skynde os, når vi ikke aner, hvor vi er?
- Lad os følge bækken ligesom Mike. - Hold nu op, I to.
Vi er færdige. Vi er kvæstede.
Jeg bliver her. Hvis I finder hjælp, så sig, -
- at jeg ligger under træet her.
Ikke for at bebrejde nogen, men...
- Det her er altså noget lort. - Ja.
- Vi er nødt til at samarbejde. - Netop.
Godt, vi får ikke afleveret kameraet og optageren i tide.
Men det skal du ikke høre mere for.
- Området er altså ikke så stort. - Netop.
Det er svært at forsvinde i dag. Så det er da en trøst.
- Hvad nu? - Vi er da faret ret godt vild.
Når vi ikke kommer hjem i dag, så opdager folk det.
Min kæreste opdager jo, at jeg ikke er kommet hjem.
Hvis jeg nu havde ringet...
Men når jeg bliver væk uden at ringe, så opdager hun det.
Det vil sige, at allerede i aften begynder folk at lede efter os.
- Åh nej. - Gå hellere en anden vej.
Jeg blev drivvåd.
- Lad os nu bare prøve her. - Det er en dårlig idé.
Gid, vi ikke havde rygsække på.
Var det Michael, der lo?
- Hold nu kæft og kom herover. - Han griner.
Det er længe siden, du har grinet sådan.
Det er da godt, du kan more dig. Nu får jeg det ad H til hele dagen.
Det er ikke ordet.
- Fortsæt nu. - Nej, nu skal vi slappe af.
Ville I ikke finde bilen?
Lad os komme derop.
I laver ikke sjov med det kort, vel? Det er altså ikke morsomt.
- Vi er bare flippet helt ud. - Heather, Heather.
Få mig nu ikke til at råbe ad dig.
Helt ærligt, hvis I har kortet, så sig det dog.
Det ville berolige mig meget.
Jeg ville få det meget bedre, hvis jeg vidste, at I havde det.
- Vi prøver bare at tage det pænt. - I ler, fordi jeg har fået "sok".
Vi har alle sammen fået "sok". Det er hele situationen, vi griner ad.
Vi er sultne og trætte. Hvad fanden forlanger du af os?
Jeg sparkede... Undskyld...
Jeg sparkede kortet ud i bækken i går.
Det gavnede os jo ikke en skid.
Jeg håber fandeme, at det er pis.
- Mike? - Jeg håber, at han laver sjov.
- Laver du sjov med os, Mike? - Det håber jeg fandeme.
Jeg håber fandeme, at det er løgn!
- Tror du, vi leger her? - Er du totalt sindssyg, mand?
- Det kort gavnede os ikke en pind. - Jo, jeg kunne læse kortet.
- Undskyld. - Idiot!
- Kortet var jo ikke nogen hjælp. - Hvis vi dør her, er det din skyld!
Fatter du det? Hvordan kunne du være så dum?
- Hvad fanden tænkte du på? - Det går ud over os.
- Kortet var totalt ubrugeligt. - Ja, for dig!
- Det havde jeg ikke ventet af dig. - Jeg er ked af det med kortet.
- Det kort duede ikke til noget. - Jeg vidste præcis, hvor vi var.
- I går spurgte jeg, hvilken flod...
- Nu holder du bare kæft. - Sluk så!
Giv mig kompasset.
Du har bare forrådt os så groft.
- Giv mig kompasset. - Du forrådte os ved at fare vild.
- Må jeg holde kompasset nu? - Nej!
- Det er mit. Du kunne have købt et. - Det vil jeg skide på.
I har begge to gokket i det!
- Indrøm dog, at du har klokket i det. - Nej, jeg har ej.
Hvorfor stopper vi?
- Har I... - Hold mund!
Jeg spørger bare, hvorfor vi er stoppet.
Jeg troede, at vi var enige om at fortsætte stik syd.
Hvorfor er det ikke godt nok mere?
- Hva'? - Der er en masse sære ting.
- Hvilke ting? - Voodoo-pjat.
- Hva'? - Der er voodoo-ting over det hele.
- Det er over det hele. - Kors i røven!
- Kom herop med kameraet. - Der er alt muligt lort heroppe.
Det er vildt langt ude.
- Jeg må have det her på film. - Så tag kameraet.
- Hvad fanden er det? - Aner det ikke.
Hold da kæft. Det er fandeme uhyggeligt.
Det er ikke bonderøve, der har lavet det der.
- Kan vi nu snart komme væk? - Ja.
Jeg har det hele på video. Hov, dem der så jeg slet ikke.
Du har fået nok nu, Heather. Kom nu.
- Hold så op med at filme. - Det er nok nu.
Vi går nu.
- Vi er skredet. - Sluk så!
Hjælp!
Hjælp os!
Det der hjælper ikke noget.
Man kan vist roligt sige, at vi er faret vild.
Jeg aner ikke, hvad jeg skal gøre.
Lad os nu komme ind i teltet.
- Vi tænder ikke bål i nat. - Enig.
Vi tændte ikke bål den første nat, og da skete der ikke noget.
Jeg har ikke hørt nogen bag os. Sluk også for det der lys.
Alting kan lokke det til.
Lad os bare sove nu.
Det er små børn.
Jeg tager bukser på. Tag kameraet. Nej, tag båndoptageren med.
Åh, Gud...
Skrid med jer!
- Hurtigt! - Jeg kommer nu.
Hvad fanden er nu det?
Mike, hvor er du?
Sluk lyset. Sluk lyset, Josh.
Så er det slukket. Slukket.
Jeg er drivvåd.
Hvad fanden er det, der sker?
- Hørte I den baby skrige? - Der er ingen børn herude.
- Jo, der var. - Gu er der ej!
Jeg har ikke hørt noget, siden vi stak af.
Det er skidekoldt.
Vi må hellere tie stille.
Jeg kan ikke høre noget mere. Lad os bare gå tilbage.
- Hvor længe har vi været her? - Aner det ikke. Måske en time.
Solen er stået op. Alt er i orden.
Lad os få pakket sammen og komme væk.
Hvad fanden ..?
- Hvor er min rygsæk? - Der. Men hvor er min?
Hvad fanden sker der?
- Hvad skal alt det lort til? - De har åbnet den.
- De har hældt alt mit vand ud. - Det ligner mere slim.
Det er bare vand... Næ, det er slim. Hvad fanden foregår der?
- Lad os se at komme væk. - Sluk nu det der.
- Jeg er ligeglad med det hele nu. - Det ved jeg.
Sluk.
- Slap lige af. Har vi det hele med? - Det vil jeg skide på.
- Hvis ting er det, de har spredt? - Mine ting.
- Hvorfor netop dig? - Kom nu. Er du ikke bange nok nu?
- Men hvorfor dig? - Sluk så. Nu er det ikke sjovt mere.
- Ser det ud, som om jeg griner? - Nej, men du filmer stadigvæk.
- Hold op! - Så sluk for lortet!
Du skal fandeme ikke bide mig!
- Hvis du... - Sluk!
- Jeg mente det ikke. - Klarer du den?
Ja, jeg vil hjem. Men jeg vil gerne filme mest muligt.
Hvad fanden ..?
Kan det lade sig gøre?
Jeg hader de her væltede stammer.
Jeg håber aldrig, jeg skal vade hen over en træstamme mere i mit liv.
Jeg forstår godt, at du er så vild med det videokamera.
- Gør du? - Ja. Det er ikke rigtig virkelighed.
- I virkeligheden må vi videre. - Virkeligheden er totalt sløret.
Man kan bare forestille sig alting.
- Lad ham være i fred. - Vi må videre.
Giv ham fem minutter. Bare lad ham være i fred.
- Han er jo flippet ud. - Vi er alle sammen ved at flippe ud.
Vi må støtte hinanden nu.
Du støtter ham ikke ved at filme ham, mens han står og græder.
- Det ved jeg godt. - Jeg ved, vi er ved at flippe ud.
Men lad os nu bevare fatningen.
- Jeg ved godt, at vi skal videre. - Vi har det alle sammen hårdt.
- Det her nytter jo ikke noget. - Lad ham nu græde færdig.
- Har I en smøg? - Nej, der er ikke flere tilbage.
- Er der slet ikke nogen smøger? - Nej.
Hvorfor var der slim på mine ting?
Kom nu. Hvis vi går mod syd, finder vi ud.
- Jeg slår ikke lejr en gang til. - Det er der ingen af os, der vil.
- Det ved jeg godt. - Vi ved, at "det" vender tilbage.
- Det ved vi da ikke noget om. - Det er kommet tre nætter i træk.
Ih, hvor er du opmuntrende.
Det, jeg prøver at sige, er...
at de sikkert kan blive ved og ved.
- Det er umuligt. - Hvorfor er det umuligt?
Vi er jo i Amerika. Vi har udpint naturens ressourcer.
Det er den træstamme, vi gik over før. Det er det samme træ.
- Åh nej... - Sig, at det er løgn!
Det er ikke sjovt!
Hold nu op, Mike. Hold op.
Hold op...
Det er ikke den samme træstamme, Mike.
- Jo, det er. Se dog efter. - Det er ikke den samme træstamme.
Det er ikke den samme træstamme...
Det er den samme træstamme...
- Rend mig, Gud! - Det er den samme træstamme.
Nå, det gør ikke noget...
Hvor skal vi slå lejr?
Vi må prøve at gå mod øst i morgen. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Hvis vi gik mod syd, hvordan er... - Vi er gået mod syd hele dagen.
Jeg ved ikke, hvordan vi er endt her.
Forventer du, at jeg skal sige noget?
Hvad vil du, Josh?
Josh?
Jeg vil indspille film, Heather.
Var det ikke det, vi kom her for?
- Lad os lave en film. - Rend mig i røven. Rend mig i røven!
Lad os nu ikke skændes. Jeg kan ikke holde det ud.
Vi er på røven, sådan er det. Men hold nu op med at skændes.
Jeg tager den første vagt.
Jeg tager første vagt.
- Det kan du da gøre bedre. - Vi har meget, vi skal nå.
Lad det her være din motivation: Du er faret vild. Du er vred.
Der er en heks, der lægger ting ved dit telt. Og ingen kan hjælpe dig.
Du tog en af hendes små dimser. Og nu jagter hun os.
Vi har gået i 15 timer i dag. Men vi endte samme sted igen.
- Lad det motivere dit skuespil. - Hold op.
- Hold nu op... - Lad være, Josh. Hun har fået nok.
- Du har talt hende til fornuft. - Nej, hun vil stadig lave film.
- Kan du ikke se, hvad jeg mener? - Det er det eneste, jeg har tilbage.
Hold op med at råbe ad mig.
Jeg er træt af at græde hele dagen.
Lad os nu tænke rationelt. Vi har meget, vi skal ordne.
Kan du skrive os en lykkelig slutning?
Sluk nu. Du er snart ligesom hende.
- Tænk, at vi gider lappe bukser. - Jeg fryser altså.
- Enhver lille trøst hjælper. - Men det virker da absurd.
- Ja. - Der er meget, der virker absurd.
Som for eksempel at sove samme sted som i går.
Det gør mig totalt syg i hovedet.
- Undskyld... - Det er i orden.
Jeg er ked af det, Heather.
- Hvem har lyst til en cheeseburger? - Det har jeg.
- Jeg har en cheeseburger i lommen. - Har du?
- Må jeg få lidt lys til det her. - Ved I, hvad jeg har lyst til?
- Hvad? - Kartoffelmos.
Også jeg.
Min mors kartoffelmos.
Du får det snart igen.
Mors mos og en gang fjams.
Josh?
- Vi er altid inden for hørevidde. - Tag det roligt.
Hvordan kan jeg ..? Josh!
- Han er nok nede ved floden. - Så ville han da kunne høre mig.
- Giv ham lige tid til at svare. - Kan du huske, hvad han sagde?
Hvad?
Om det der slim på hans sovepose.
Vi må se at finde ham.
Vi kan ikke finde bilen, hvordan skulle vi så finde Josh?
- Kom nu. - Nej... Jeg klarer den...
Slap nu af. Lad os slå teltet sammen, så er vi klar, når han dukker op.
Jeg går fra forstanden.
Josh er ikke kommet. Jeg er her, Mike.
Jeg ved ikke, om Josh er stukket af. Alle hans ting er her endnu.
Jeg har kameraet. Men hvordan kan jeg gå med det?
- Vil du tage det med? - Det er vi nødt til.
Hvad siger du til at gå mod øst?
Syd duede ikke.
Hvilken heks var værst: Vestens heks eller Østens heks?
- Vestens heks var den onde. - Så lad os gå mod øst.
Hvad fanden er det?
Josh?
Vi slår teltet op nu.
- Jeg trænger til en lun delle. - Bare én?
- Og et glas rødvin. - Jeg kunne drikke en hel flaske.
- Og en pakke smøger. - Ja. Og et langt, varmt bad.
- Og et stykke græskartærte. - Med is.
- Varm med lækker flødeis. - Mums.
Hvad kan du li' at gøre om søndagen?
Engang kunne jeg li' at gå i skoven.
- Det er vist slut nu. - Ja, det ændrer sig nok.
Skal vi åbne teltlugen? Er det mon fup?
Josh?
Hvor kommer det fra?
Hvor er du, Josh? Sig, hvor du er.
Åh, Gud...
Tror du, at det er dem, der tager pis på os?
- Det er derovre. - Nej, herovre.
Vi må lede efter ham.
Jeg ved ikke, om det er ham.
Jeg aner ikke, hvor vi skal lede.
Sig mig, hvor du er, Josh!
- Mike, du må ikke falde i søvn. - Jeg kan ikke sove...
"Det" ved, at Josh er væk.
Hvis det havde været Josh, så havde han sagt, hvor han var.
Hvad det end var, så lød det som Josh.
Jeg vil bare vise, at Mike er her.
Han sover.
Åh nej...
Hvad fanden er det?
- Mike. - Hvad nu?
Der er noget herude.
- Jeg fjerner det lige. - Få det væk.
Jeg bærer det væk...
fra teltet. Nu kaster jeg det.
Lad os blive ved med at gå.
Jeg har fundet nogle smøger i bunden af min rygsæk.
Hvis vi kan ryge, er vi vel i live.
Den er helt blodig.
Åh, Gud...
Se...
- Hvad laver du? - Jeg vasker bare mine hænder.
Jeg vasker hænder.
Jeg tager bare handskerne på.
- Klarer du den? - Ja... ja...
- Skal jeg hjælpe dig? - Nej, nej. Jeg klarer den...
- Hvad skete der? - Ikke noget. Jeg er bare sulten.
Jeg er bange, og jeg vil hjem. Men vi skal nok klare den, begge to.
Av. Mit hår sidder fast.
Tak...
2130 kampe.
En sæson mere, så har Cal Ripken rekorden.
Men jeg får det ikke at se, for jeg vader rundt i skoven.
Du sidder ikke og æder visne blade, vel?
Jeg vil gerne sige undskyld...
til Mikes mor, Joshs mor og min egen mor.
Jeg er meget ked af det.
Jeg var meget naiv.
Jeg er meget ked af...
alt det, der er sket.
For uanset hvad Mike siger, så er det hele min skyld.
Det var mit projekt, og jeg var stædig...
Jeg var så stædig.
Jeg påstod stædigt, at vi ikke var faret vild.
Jeg sagde stædigt, at vi skulle gå videre.
Jeg holdt stædigt fast på, at vi skulle gå mod syd.
Jeg ville hele tiden bestemme, og så gik det altså sådan her.
Det er min skyld, at vi sidder her.
Sultne, forkomne...
og jagede.
Jeg elsker jer, mor og far.
Jeg er så ked af det.
Hvad var det?
Jeg er bange for at lukke øjnene. Og jeg er bange for at åbne dem.
Vi dør herude...
- Har du det? - Parat?
- Tag lygten.
Det kan ikke være ham.
Hold kæft! Det er et hus.
Pas på, hvor du træder.
Josh?
- Mike... - Kom nu.
- Hvor fanden er du, Mike? - Inde i huset.
Gå ikke derind.
- Mike, hvor er du? - Jeg er lige her.
- Hvor er han? - Lad nu være, Mike.
- Er han herinde? - Nej.
Går du ovenpå?
Jeg kan høre ham. Jeg hører dig. Josh?
Jeg går ovenpå.
Kan du høre det?
Hvor er han? Hvor er du?
Josh?
Jeg kan høre ham nedenunder. Kom. Han er nedenunder.
Kom nu.
Josh, er det dig, der er dernede?
Josh...
Mike!